Ако искаме да отидем на небето,
имаме нужда от цялостно преобразяване.
Нуждаем се от него като отделни личности и като църква.
Дошло е времето да говорим за тези неща.
Казано ни е, че прямото свидетелство ще предизвика разтърсване.
Удивителните открития и Пастор Уолтър Файт
представят поредицата „Цялостно преобразяване”
Ще трябва да постигнем цялостно преобразяване.
Л а о д и к и я
Ще говорим за Лаодикия.
Кой е Лаодикия?
Винаги е някой друг, нали?
Дали става въпрос за някой друг или за нас?
Римл. 12:2: "И недейте се съобразява с този век,
но се ПРЕОБРАЗЯВАЙТЕ чрез обновяването на ума си,
за да познаете от опит какво е Божията воля - това, което е добро, благоугодно на Него и съвършено.
Виждате някои руини от тази област.
Лаодикия означава „народ на съд” или „съдене на народа”.
Ако отворите книгата Откровение, ще прочетете в първата ангелска вест,
че часът на съда настъпи.
Градът е разположен на 60 км югоизточно от Филаделфия.
Бил е курорт за лечение, известен с очното мазило колурий.
Тези думи напомнят ли ви нещо?
Те са богати, с други думи, „забогатели” (Откр. 3:17).
Градът е унищожен през 60 г.сл.Хр. от земетресение.
Възстановяват го със собствени пари.
Нямали нужда от държавна помощ.
Имали си всичко.
Има една удивителна история... за тяхната вода.
В писмата до седемте църкви има похвала, укор, съвет и обещание.
За Лаодикия обаче няма похвала.
Нула!
Тези писма са за последните Божии носители на светлината, т.е. Неговата църква.
Става въпрос не за друг, а за Неговия народ.
Няма с какво да бъдат похвалени.
Представете си, няма нито една похвална дума.
След като Бог дава тази вест, значи знае по-добре от нас.
Той, например, познава Петър по-добре, отколкото Петър познава себе си.
"Не аз, Господи. Всички могат да се изоставят, но не и аз."
Изобличението е подобно на записаното от Исая.
То е изпълнение на символизма - изобличението към Израел.
„Попитах за значението на разтърсването, което видях, и ми бе показано,
че то ще бъде предизвикано от директното свидетелство,
представено от съвета на Истинния Свидетел към лаодикийците.”
Сигурно е важно за нашето време.
Изключително важно.
„То ще въздейства върху сърцето на получателя и ще го доведе
до издигане на стандарта и до известяване на прямата истина.
Някои няма да понесат това директно свидетелство.”
Направо не е за вярване!
„Ще се надигнат против него и това ще предизвика разтърсване сред Божия народ.
Видях, че свидетелството не се зачита дори наполовина.
Тържественото свидетелство, върху което лежи съдбата на църквата,
бива подценявано и дори напълно пренебрегвано.
Това свидетелство трябва да изработи дълбоко покаяние.
Всички, които наистина го приемат, ще се съобразяват с него и ще бъдат очистени.”
Следователно то трябва да е изключително важно за нашето време.
За кого е предназначено?
Дали е за външните църкви?
„Вестта към лаодикийците е за адвентистите от седмия ден.”
Не го казвам аз. Писано е в „Избрани вести”, т. 2.
Отнася се за нас.
За щастие, това се отнася за лошите в църквата, нали така?
Колко от девиците заспиват?
Всички!
Всичките десет заспиват.
„... не идва от небесен вестител или от човек, вдъхновен от Божия Дух.”
Тази вест е от Бога!
Показва как Той ни вижда.
Понякога получавате само бегла представа за нашето окаяно състояние.
Понякога Бог ни поставя в ситуации, за да видим колко сме жалки.
Идвам от подобна ситуация в Етиопия.
Бог ме изпрати в Етиопия.
Братко, отиди и проповядвай вестта, в Етиопия!
Проповядвай от „Нов живот за Реформацията”.
Те не знаят кой е Лутер, кой е Калвин.
Радвам се, че някои поне знаят кой е папата.
Върви да проповядваш вестта.
Не, те нямало да разберат тази вест.
Тя била за „образовани” хора.
Ние сме толкова духовно арогантни, направо не е за вярване.
Бог ти показва какъв лицемер си,
когато видиш тези хора
и как те реагират и какво правят за теб.
Те ти измиват ръцете, просто не е за вярване.
Това беше преживяване, което ме съкруши.
„Тази вест е изпратена към църквата от настоящето време.
Вестта към църквата на лаодикийците се отнася най-вече за днешния Божи народ.”
Това е нашата вест, трябва да се вслушаме в нея.
Не говоря нови неща, всичко е стара материя.
Повтаря се, би трябвало да го знаете.
Всеки има интелектуално разбиране на вестта за Лаодикия, но не това е въпросът.
Тя трябва да стане част от нас.
„Първата глава на Исая е описание на народ, който на думи служи на Бога,
но върви по забранени пътища.”
„Божия Дух раздвижи сърцата на насъбралите се да разберат,
че е дошло времето, за което се говори в първата глава на Исая.
„Измийте се, очистете се, отстранете от очите Ми злото на делата си,
престанете да вършите зло.”
За кого говори? Може би за другите в църквата?
„Много сърца осъзнаха, че вървим бързо към съда,
където всеки случай ще бъде решен за вечността.”
Какво вижда Исая?
„... което видя за Юдея и Йерусалим в дните на...”,
след което изброява всички тези чудесни царе.
Дали Исая е имал лесен живот?
Манасия заповядва да го прережат на две.
Ще бъде изключително преживяване, когато Исая отиде на небето
и види Манасия и го попита: „Ама ти какво правиш тук?”
Исая 1:2: „Чуйте, небеса, и дай ухо, земльо. Защото Господ е говорил, като е казал:
Деца отхраних и възпитах; но те се разбунтуваха против Мене.”
За чие време е написано това?
За тях или за нас?
Какво прочетохме в Духа на пророчеството?
Това е за нас!
1:3: „Волът познава стопанина си и оселът - яслите на господаря си;
но Израел не знае, народът Ми не разсъждава.”
Това сме ние!
1:4: „Уви, грешни народе, народ, натоварен с беззаконие, роде на злодеи,
деца, които постъпвате разтленно! Изоставиха Господа,
презряха Святия Израелев, отделиха се и се върнаха НАЗАД.”
1:4: „Защо да бъдете още бити, че се бунтувате повече и повече?”
По-добре ли ще става?
Не!
Ще става по-зле.
„Всяка глава е болна и всяко сърце – изнемощяло;
от стъпалото на крака дори до главата няма в някое тяло здраво място,
а струпеи и синини, и гноясали рани, които не са почистени, нито превързани,
нито омекчени с масло.”
Ние сме болни.
Не другият в църквата, а аз.
Откр. 3:14: "До ангела на лаодикийската църква пиши:...”
Това го казва Този, Който те познава по-добре, отколкото ти се познаваш.
Този, Който те е сътворил и изкупил и те познава отвътре.
„Това казва Амин...” – истинският начинател на сътворението.
„... Начинателят на всичко, което Бог е създал.”
Някои смятат, че Христос е сътворен, но думата е arche, което означава „давам начало на процес”.
Той е създателят и Той ти казва какво е твоето състояние.
Това са част от руините на Лаодикия.
Винаги съм харесвал тази тръба.
Показвал съм я преди, но пак ще повторя.
Чудно!
Тази тръба довежда топлата вода от много километри.
Удивителното в нея е нейната дебелина и потокът вода, който докарва.
Тъй като идва от далеч, водата става хладка.
Понеже има относително високо съдържание на соли,
на хората им се повдига, когато я пият, и им се иска да я повърнат.
Могат да я пият само ако я направят гореща или студена.
Нали е интересно!
Точно това се е случвало там.
Откр. 3:15: „Зная делата ти, че не си студен, нито горещ.
О, да беше ти студен или горещ.”
16: „Така, понеже си хладък - нито горещ, нито студен, ще те изплюя от устата Си.”
Ако познавате историята и археологията, този текст оживява.
Изпомпват я от този район, където водата още пари.
Лаодикия използвала тази гореща вода, но трябвало да я изпомпват
и след това да я нагряват отново.
Все още показвам тази камила, тъй като много ми харесват зъбите й.
Най-интересното нещо, което съм виждал. Само майка й може да я целуне.
Докато бях там, видях това момче, което береше гебере.
Билка, която е естествен анестетик, облекчаващ болката.
Дори и днес е курорт за лечение.
Там имат и от известния мехлем за очи.
Какво трябва да направим с този мехлем?
Да го използваме, за да прогледнем.
„Зная делата ти, че не си студен, нито горещ.
О, да беше ти студен или горещ... ще те изплюя от устата Си.”
Важни изречения, които трябва да разберем.
Защо сме в това жалко състояние?
Защото казваме, че сме богати!
Ние сме забогатели, нямаме нужда от нищо,
но в действителност сме окаяни, нещастни, сиромаси, слепи и голи,
Това означава духовно окаяни, нещастни, бедни, слепи и голи.
Да обобщим няколко точки.
Ние наистина сме ултрабогати в тази църква.
Това е най-богатата църква на земята - говоря в духовен план.
Ние сме създали съвременната система за здравословно хранене.
По света няма домакинство, което да не е било докоснато от тази църква.
Уиит пикс идват от тази църква.
Корнфлейкс идват от тази църква.
Мърмейд идва от тази църква.
Фъстъченото масло идва от тази църква.
Соевото мляко идва от тази църква.
Няма човек, който да не е бил докоснат от това производство на закуски.
Не е ли така?
Имаме най-голямата протестантска училищна система в света,
която има присъствие в 200 държави.
Стотици издателства,
внушителна организация за хуманитарна помощ.
В някои страни допускат единствено нашите хуманитарни структури.
Не допускат дори Червения кръст, тъй като им нямат доверие.
По документи имаме здрава протестантска доктринална система.
Ние сме единствената останала протестантска църква на земята.
Ние сме бастион на протестантизма.
Аз съм адвентист от седмия ден.
Не съм просто протестант.
Мога да се защитя доктринално пред публика навсякъде по света.
Мога да кажа: „Съжалявам. Обичам ви, баптисти, вие сте страхотни,
но не мога да стана баптист, защото не вярвам във футуризма,
не мога да повярвам в диспенсационализма, който не е библейски.
Мога да им посоча всички стихове, доказващи защо не е библейски.
Във вашата доктрина е записано, че не сте такива,
тогава защо вярвате във всичко това?
Аз съм такъв, каквито някога сте били вие.
Мога да го направя.
Мога да говоря за методизма и да им напомня за Уесли.
Какво е казал Уесли за закона - нещо изключително.
Не мога да живея без закона дори за миг,
защото законът ме завежда до Христос, а Христос - до закона.
Едното не може без другото - просто блестящо.
Къде сте сега, момчета? Искате общо причастие с Рим!
Обща евхаристия! Казвате, че сте едно с Рим.
Какво става с вас? Да не сте загубили посоката?
Мога да се спра на всяка религия.
Защо всички вярвате в безсмъртието на душата?
Всички вие от всички религии?
Какво правите с изкуплението,
какво правите с действието на Христовата смърт?
Защо му е да умира за вас, за да имате вечен живот,
след като притежавате безсмъртие?
Христос е умрял напразно, за да ви даде нещо, което вече имате.
Жалка работа!
В това няма никаква доктрина.
Хора, ние сме богати! Имаме истината.
Мога да „закова” всяка протестантска църква и да й посоча, защо не е библейска.
Затова ни се ядосват. Иначе за какво им е да ни се гневят?
Ние сме богати!
Това спасява ли ме? Не!
Въобще не ме спасява.
Нашата църква има повече светлина от всяка друга църква в историята,
но ние прилагаме човешки тълкувания към нашата хладкост.
Тълкуването ни винаги е отдалечено от самите нас и насочено към другите.
Но тук става въпрос за мене.
Дори да съм в църквата, винаги е виновен някой друг.
Говорете с когото и да било от църквата.
Ще ви кажат, че онзи е хладък. Кой е хладък?
Тези, които не евангелизират - те са хладки.
Вижте ме, аз евангелизирам.
Върша повече евангелизаторска работа от вас, уверявам ви.
Значи не съм хладък, а горещ, нали така?
Тези, които не се хранят правилно.
Вижте го оня, все още яде хлебарки. Значи е хладък.
Дали спасението е чрез хранене?
Не приема това или онова разбиране за дадена доктрина.
Леле, той има напълно погрешно разбиране за естеството на Христос.
Аз имам правилното разбиране. Ако имате моето разбиране, значи сте горещи.
Сега сте хладки.
Не разбирате праведността чрез вяра или естеството на Христос,
не приемате Духа на пророчеството.
Това са те, хладките.
Не се стремят към съвършенство или твърдят, че законът не може да бъде спазван.
Всички те са хладки с изключение на самия мене.
За щастие, аз не съм като тях, сигурно съм горещ.
В текста не се казва такова нещо. Твърди се, че всички сме хладки.
Не правилните разбирания ни правят праведни.
Осъзнаването на нашата голота, окаяност и слепота ни водят към лечението.
Христос, нашата правда - това е разрешението на проблема ни.
Трябва да престанем да го правим чужд проблем.
Ако ние в тази църква започнем да правим наш проблем,
голяма част от проблемите в църквата ще изчезнат.
Нашата себеправедност е отвратителна за Бога.
Един човек ми се ядоса, когато го казах.
Но сам Бог заявява, че иска да ни изплюе.
Искам да ви изплюя.
Едно е сигурно: Ние сме жалки. Всеки от нас поотделно.
Римл. 3:10: „Както е писано: “Няма праведен нито един.”
7:24: „Окаян аз човек! Кой ще ме избави от това тяло на смъртта?”
Някои смятат, че това се отнася за времето, преди да повярва.
Не!
Казва го, когато осъзнава какъв е всъщност.
Имаме стандарта, който е законът. Съдени сме по закона.
Независимо дали сме от страната на правдата, съдът започва от нас.
Показано ни е какво е нашето състояние.
Ще направим добре, ако започнем да се вслушваме.
Общо взето, всички ние сме „искрено измамени”.
Свидетелства, том 3:
„Каква по-голяма измама може да навлезе в човешкия ум от увереността,
че са прави, когато всъщност всички грешат?”
Борех се с всички трудности в църквата,
борех се с цялата тази опозиция - може би повече от всички останали.
Пробивах си пътя... може би ще кажа повече в друга лекция
относно истинските проблеми.
Тези, които се противопоставят - те ли са хладките? Или студените?
А тези, които проповядват Тройната ангелска вест, горят и са наред?
От тяхна гледна точка, ние сме тези, които смущават Израел.
Правим връзката с другите църкви почти невъзможна.
Нали сме някакъв фанатичен глас, който вика, че това е Вавилон.
Как да работите с такъв човек?
Усърдие за Божията църква и за Божията чест ги гори отвътре.
От тяхна гледна точка аз съм луд.
От моята гледна точка те са луди.
От Божията гледна точка и двете страни са луди.
„Те не знаят, че състоянието им е плачевно в Божиите очи.
Докато тези, за които става въпрос, се ласкаят, че са в издигнато духовно състояние,
вестта на Верния Свидетел разбива тяхната сигурност чрез стряскащото изобличение
на истинското им състояние на духовна слепота, бедност и окаяност.”
Прекрасно е да имаме Духа на пророчеството.
Без него бих бил като кораб без компас.
Бих бил изгубен.
Понякога това е единствената защита, която имам.
Благодаря за Духа на пророчеството.
Да помислим малко: Кой друг е бил в подобно състояние?
Дали не са Адам и Ева? Не са ли голи?
Не покриват ли голотата си?
Не търсят праведността чрез вяра.
Покриват се сами, а ние правим същото.
Те са окаяни, загубили са всичко, заслепени са от змията и са голи.
Сами се покриват и стават „обвинители на братята”.
Жената, която Ти ми даде...!
Змията е проблемът...!
Те обаче са слепи.
Нуждаят се от колурий
Но само Бог може да го даде... в Христос.
Нашият проблем не е нов, а съществува още от началото.
Такова е човешкото естество.
Тъжното е, че Божите представители са в това състояние.
1Кор. 6:9: „Или не знаете, че неправедните няма да наследят Божието царство?
Недейте се лъга. Нито блудниците, нито идолопоклонниците,
нито прелюбодейците, нито малакийците, нито мъжеложниците...”
11: „И такива бяха...” Какво се казва там?
„… НЯКОИ ОТ ВАС; но вие измихте себе си... осветихте се...
оправдахте се в името на Господа Исуса Христа и в Духа на нашия Бог.”
Независимо дали съм блудник, идолопоклонник, малакиец, мъжеложник или нещо друго извратено...
Мога ли да се спася?
Като почистя блюдото и променя поведението си?
Не!
6:12: „Всичко ми е позволено, ала не всичко е полезно;
всичко ми е позволено, но не ща да съм обладан от нищо.”
Не съм роб.
Мога да пия кафе.
Мога да пия вино.
Мога да ям месо.
Мога да го правя.
Нищо не ме ограничава.
Но не е полезно.
Не е разумно.
Затова няма да го правя.
Тук цитира една епикурейска доктрина:
„Храната е за стомаха и стомахът е за храната.”
Това проповядвали гърците.
Няма значение какво вкарваш в тялото.
Това било само една обвивка, която отхвърляш и ставаш духовен.
Няма значение дали блудстваш и какво вкарваш в тялото си.
Павел не е съгласен. Той цитира това епикурейско учение и заявява:
„НО Бог ще унищожи и него, и нея.”
Забравете за това епикурейско учение.
14: „... а Бог, Който е възкресил Господа, ще възкреси и нас със силата Си.”
Значи има разрешение за нашето състояние,
но то не е в самия мене,
не е в моето поведение.
Ако пооправя поведението си, т.е. стандартът, по който съдя другите,
аз лъжа самия себе си.
Аз съм жалък.
Значи не мога да го направя.
Трябва да настъпи някакво преобразяване.
Господ ще ми помогне да го осъществя.
Как да го направя?
16: „Или не знаете, че който се сношава с блудница, е едно тяло с нея?”
А духовното блудство?
Това е едно и също.
17: „Но който се съединява с Господа, е един дух с Него.”
18: „Бягайте от блудство. Всеки друг грях, който би направил човек,
е вън от тялото; но който блудства, съгрешава против своето собствено тяло.”
Духовно и физически.
19: „... вашето тяло е храм на Святия Дух... вие не сте свои си.”
Знаем всичко това.
Ако върша всичко правилно, значи ли, че всичко ми е наред?
Не, състоянието ми пак е окаяно.
Няма никаква полза да приемаме истината с ума си - вече говорихме по този въпрос.
Трябва да го приемем духовно.
Промяна на поведението не е достатъчна.
Не може да заменим един вид поведение с друг вид поведение
и да го сметнем за лична правда.
Това не е моята правда.
Обикновена промяна на поведението!
Имам нужда от Христос, който да я приложи в сърцето,
да я превърне във възвишен принцип.
Аз не мога да го направя сам.
Вече можете да работите по плана за събиране.
Прибавете на вярата си добродетелност, познание, въздържание, търпение
и всяка християнска добродетел.
Всичко останало ще загине.
В църквата има хора, които издигат здравната реформа в ранг на религия.
Сигурно никога не сте виждали такива?
Добре.
Когато изучавам всичко това, откривам, че обикновено има някаква криза,
нещо, с което тези хора не могат да се справят.
Може би не могат да се справят в отношенията с брачния партньор.
Може би с децата, може би в нещо се провалят.
Има обаче едно, което могат да контролират - това, което е в чинията.
Имам съвършен контрол над чинията.
Тогава се превръща в религия.
Тъжно е.
Защото Сатана ще го използва и ще сложи всички в една категория.
Всеки, който се храни правилно, автоматично става фанатик.
Забелязвате ли го?
Трябва да внимаваме и да не превръщаме храненето в религия.
Не бива обаче да се отказваме от диетата само защото други смятат, че това е нашата религия.
Като народ трябва да подготвим пътя за Господа.
Всяка йота на дарба, която Бог ни е дал,
трябва да се използва за подготовка на хората по Божия начин,
по Неговия духовен модел, за да устои във великия ден.
Какво е вечността за нас?
Идеите им за религиозно възпитание, религиозна дисциплина са неясни и се основават само на догадки.
Мнозина нямат никаква разумна надежда и за тях съществува опасността
да практикуват точно това, което Исус ни е учил да не вършим
в яденето, пиенето, облеклото и свързването със света по различни начини.”
Трябва да вършите това, което е право,
но как да го правите, без да се превърнете в големи досадници.
Ето любимото ми изказване в Библията.
Какво е оправдание чрез вяра... поне според Духа на пророчеството?
„Това е Божието дело в сриване на човешката гордост в праха
и извършване за човека това, което не е по неговата сила да извърши за себе си.”
Имаше време, когато наистина бяхме в праха.
Господ ни задържа там - в праха.
Обадих се на моя приятел Дюплеси:
„Писна ми от праха! Не искам повече да лежа в праха.”
Той ми отговори: „Ами намери си тогава добър противогаз.
Защото ще си останеш в праха.”
„Това е Божието дело в сриване на човешката гордост в праха.”
Никога не трябва да го правим ние.
Ако си мислиш, че можеш да направиш нещо правилно,
Бог ще те удря по носа, докато разбереш тази вест.
„Онези, които небето приема за святи, са последните,
които биха парадирали със собствената си доброта.”
Ако сме склонни да казваме: „Виж мене, виж онзи”...
Запознах се с човек, който дойде в дома ни.
Носеше голям куфар с много книги.
Каза ми, че трябва да съм съвършен.
Попитах го как да стана съвършен.
Отговори: „Виж ме, аз съм съвършен.”
„Но какво те прави съвършен?”
„Вече не ям сирене!”
Значи има спасение чрез въздържане от сирене.
Държеше цял куфар с книги, за да го докаже.
Това са реални хора в църквата.
Моята бунтовна натура би ме подтикнала да отида в магазина,
да си купя пакет сирене и да го изям.
Аз обаче не се нуждаех от сирене, нито обичах сирене,
следователно бях праведен като него.
Има странни хора в църквата.
„Онези, които небето приема за святи, са последните,
които биха парадирали със собствената си доброта.”
В нас трябва да има вкус.
„Нито един от апостолите или пророците някога са твърдели, че са без грях.”
Някои казват: „Да, но трябва да се изправим в собствената си правда, когато няма посредник.”
Не, тогава ще бъдете запечатани.
Което означава, че Той ви слага в кутията на Своята правда,
просто в случай, че забравите какви сте в действителност.
„Хората, които са живели най-близо до Бог; хората, които биха предпочели
да пожертват живота си, отколкото съзнателно да извършат погрешно действие;
хората, които Бог е почел с божествена светлина и сила,
са изповядали греховността на собственото си естество.”
Имаме проблем.
„Христовата правда, подобно на чист бял бисер, няма недостатък, петно или вина.”
Не изпускайте Исус от поглед
и забравете за собствените си дела.
Те няма никога да ви спасят.
Трябва да получим праведност чрез вяра.
Римл. 4:4: „А на този, който върши дела,
наградата му не се счита като милост, а като дълг.”
Ако мисля, че върша добро и получавам червени точки от Бога, това ми е заплата.
Това е заплата.
Не, аз не получавам заплата.
Не получавам нищо.
Бог казва: „Гледай към Мене!”
5: „... а на този, който не върши дела, а вярва в Онзи, Който оправдава нечестивия,
неговата вяра му се вменява за правда.”
Трябва да бъдем затворени в Неговата правда.
Ис. 61:10: Ще се развеселя премного в Господа, душата ми ще се зарадва в моя Бог;
защото ТОЙ ме облече с одежди на спасение, загърна ме с мантия на правда
като младоженец украсен, подобно на първосвещеник,
с венец и като невеста, накитена с украшенията си.”
Вестта на Лаодикия е лична вест и аз трябва да направя съзнателно усилие,
за да отделя вестта от всички проблеми в църквата
и да погледна към себе си.
Щом започна да го осъзнавам, тогава мога да погледна към брат Хикс Игрек
с напълно нови очи.
С напълно нови очи.
„Единствено покривалото, което сам Бог е дал,
може да ни направи годни да се явим в Божието присъствие.”
Това е одеждата на Неговата правда.
„Всичко, което правим сами, е омърсено от греха.”
Дори опитите ми да правя това, което е право,
често са подбудени от погрешни мотиви.
Трябва да престанем да сме критично настроени.
„Чрез Своето съвършено послушание Той е направил възможно
всяко човешко същество да спазва Божиите заповеди.”
Колкото повече се доближаваме до Него, толкова по-малко ще говорим
за всичко, което ние вършим правилно, а братята вършат погрешно.
“Когато се предадем на Христос, сърцето се съединява с Неговото сърце,
волята се слива с Неговата, умът става едно с Неговия ум,
мислите са пленени от Него; ние живеем Неговия живот.”
И така, за кого е вестта към Лаодикия?
За всеки от нас поотделно.
Наистина трябва да направим съзнателно усилие,
за да започнем да възприемаме тази идея.
Вменената и придадената правда - модни теологични термини,
както и оправдание и освещение.
Те са дарове от Бога чрез заслугите на Исус Христос, а послушанието,
спазването на заповедите, е последица от упованието в заслугите.
Никога не трябва да позволяваме на личното "аз" да излезе.
Нашата вест е вечното евангелие - спасени чрез кръвта на Агнето.
Характерът трябва да бъде оформен по божествен образ, Божия закон.
Но никога без Него.
Харесва ми това, което Елън Уайт казва:
Трябва да го направя в моята сфера, а Бог ще го направи в Своята сфера.
Не трябва да ги обърквам.
Не бива да ги обърквам, за да не възвелича себе си и стана Алтер Кристус, друг Христос.
Винаги ще бъда по-малък, а Той трябва да бъде по-голям.
„Лаодикийската вест се отнася до всички, които твърдят, че пазят Божия закон,
но всъщност не са изпълнители."
Хората казват: Не можеш да спазваш Божия закон.
Не мога да го спазвам... със собствена сила.
Но в моята сфера мога да го спазвам,
когато Бог ми придава Своята правда според както Той го спазва.
Колкото по-малък ставам аз и колкото по-голям става Той,
толкова повече придадената правда повлиява делата ми.
Това е нещо невероятно.
Ако не е така, ще чуем думите: „Не те познавам!”
„Не изпраща ли Господ вест след вест на изобличение,
предупреждение и умоляване към тези самодоволни хора?
Не са ли отхвърлени и презрени Неговите съвети?”
Трябва да паднем на колене и да помолим Господ:
„Господи, по какъв начин лаодикийската вест се отнася за мене днес?
Как да намеря разрешението?"
Колурий.
За да мога да виждам чрез очите на вярата онова, което Христос върши зад кулисите.
„Христос вижда това, което човекът не вижда.
Той вижда греховете, които ако останат без покаяние,
ще изчерпят търпението на един дълготърпелив Бог.
Христос не може да приеме имената на тези, които са удовлетворени в своето самодоволство.”
Тези думи не са никак популярни в наше време.
Никой не би искал да ги чуе.
Всеки отива на небето според новата теология.
Но символизмът ми посочва, че не е имало тълпи народ около Ноевия ковчег.
Символизмът не ви ли обяснява точно това?
Изпълнението на символа винаги е нещо по-голямо от самия символ.
Затова се надявам, че ще има повече от осем спасени.
„Той не може да се застъпва от името на хора, които нямат нужда от Неговата помощ
и твърдят, че знаят всичко и притежават всичко.”
Става въпрос за нас.
Дяволът наистина мрази тази църква.
Защо?
Защото "пазят заповедите и имат свидетелството".
Свидетелствата ни учат, а ние ги пренебрегваме.
"Това е вярата, която оцелява, когато бъде изпитана в огъня.
Точно това гневи дявола и го подтиква да воюва."
Знаем доктрината. Евреите са спазвали заповедите и са разпънали Христос.
Модерните църкви издигат Христос и разпъват закона.
Ние, лаодикийците, обаче сме богати.
Знаем, че законът и благодатта се целуват на кръста.
Доктрината ни е правилна и следователно се спасяваме чрез доктрина!
Не!
Ние също трябва да я приложим в сърцето.
Нашата правда трябва да превъзхожда тази на фарисеите.
Фарисеите знаели ли са буквата на закона?
Да! Павел казва: „Аз съм фарисей.”
Той е познавал доктрината.
Знаел е, че доктрината му е вярна и когато я хвърля на тълпата,
фарисеите и садукеите се избиват.
Мат. 5:20: „Защото ви казвам, че ако вашата праведност не надмине
праведността на книжниците и фарисеите,
няма да влезете в небесното царство.”
След това издига стандарта:
„Чули сте, че е било казано: "Не убивай; и който убие, ще бъде виновен пред съда."
„А пък Аз ви казвам, че всеки, който се гневи на брат си...”
О, благодаря за преводите на „приетия текст”.
Винаги се интересувам от дребните детайли.
Там се казва: „Без причина.”
„Всеки, който се гневи на брат си без причина, ще бъде виновен пред съда.”
Ако този текст не е верен, значи всички сме изгубени.
Ако новият превод е верен, а там е пропуснато „без причина”,
страхувам се, че всички сме изгубени,
тъй като аз съм издишвал гняв към братята си.
Дори с причина.
Понякога може би без причина.
Да благодарим на Бога, че има нещо, което се нарича покаяние.
„... и който каже на брат си Рака, ще бъде виновен пред Синедриона...”
„Глупако.”
Да, тези глупаци, чуйте ги само в какво вярват.
„Чули сте, че е било казано: "Не прелюбодействай."
„Но Аз ви казвам, че всеки, който гледа жена, за да я пожелае,
вече е прелюбодействал с нея в сърцето си.”
Какво прави Исус - дали принизява или издига стандарта?
Издига го!
Не разбирам как е възможно да се използват тези текстове,
за да се обоснове модерната теология.
Просто се разминават.
Мат. 5:30: „И ако дясната ти ръка те съблазнява, отсечи я...”
Ако не можеш да устоиш и гледаш лоши неща по телевизията, просто я отсечи.
Изхвърли я! Отсечи я!
Ако не мога да устоя на каквото и да било, по-добре да стоя настрана от ръба
и да се моля Бог да ми помогне.
Мат. 23:23: „Горко на вас, книжници и фарисеи, лицемери!”
Плащате си десятъка, правите това и онова, но...
нямате милост и вяра.
Трябва да правите едното, без да пренебрегвате другото.
Харесва ми изказването, че нашият християнски живот е битка и поход.
Но най-голямата битка не е някъде там.
Не е с хладки църкви и председатели и с този или онзи.
Най-голямата битка е в мене.
Да благодарим на Бог за отстъпничеството в църквата!
Звучи ли ви ужасно?
Ще ви покажа текст, с който Елън Уайт обяснява защо Бог допуска отстъпничеството в църквата.
Нуждаем се от него.
„Необходимо е да развиваме в себе си библейска святост.
Грехът се среща често сред Божия народ.
Ясната вест на изобличение към лаодикийците не се приема.”
Това е истина. Ние постоянно принизяваме стандартите,
за да угодим на хората такива, каквито са.
Издигнете стандартите.
Не казвам, че трябва да сме като бабите.
Е, бабите изглеждат добре, нали!
Не е необходимо да се обличате като в Средновековието, за да сте наред с Бога.
Спасението не е чрез шапка или чрез дължина на рокля.
Не бива обаче да показвате всичко, за да сте в другата крайност.
Просто бъдете нормални.
„Те смятат, че изобличителното свидетелство на Божия Дух е ненужно или че не се отнася за тях.”
Харесват ми тези думи.
„Верният Свидетел казва за студената, безжизнена безхристова църква...”
Колко пъти трябва да чувам:
„Не искам да се присъединя към вашата църква, защото е студена и безжизнена.”
Колко пъти сте го чували и вие?
Да, имаме безжизнени църкви.
Бог показва на Исая каква е собствената му религия,
а тя е студена и безжизнена, изпълнена с формализъм.
Адвентистите са експерти по студени, безжизнени проповеди.
Опитваме се да направим подобрения, като създаваме църкви на празнуването,
за да покажем, че можем да бъдем по-лоши от всички останали.
Това не разрешава проблема.
Проблемът не е навън, а вътре в мене.
„Запомнете следните думи: „Понеже казваш, че си богат...”
После са дадени същите цитати.
„Те са изпълнени с бунтовничество, неблагодарност и забравят Бога,
но Той пак се отнася към тях както обичащ и прощаващ баща
се отнася към неблагодарния и безпътен син.”
Трябва да си записваме това, което Бог прави за нас.
Забравяме го.
Когато изпаднем в трудности, забравяме какво е направил за нас в миналото.
Ако не разкажа историята за момчето ми със синдрома на Даун,
следващия път, когато се случи нещо лошо, аз се препъвам в собственото си его.
„Те се противят на благодатта Му, злоупотребяват с дадените от Него привилегии,
не зачитат възможностите, които дава...”
Такива са проблемите ни.
„Половинчатите християни са по-лоши от неверниците,
тъй като измамните им думи и уклончива позиция отклонява мнозина от правия път."
Също като Павел мога да кажа, че съм направил всички тези неща правилно.
Вероятно се храня по-правилно от мнозина, не ям това или онова,
дори когато съм сам или на пустинен остров - наистина е така.
Аз съм фанатично стриктен.
И въпреки това се опитвам да бъда абсолютно либерален към другите.
Това не ме спасява.
То е нещо жалко - просто начин на хранене.
Ако съм хиндуист, бих могъл да се храня по същия начин.
Яденето и пиенето не ме спасяват.
Но представете си, че някой ме хване да правя това, против което проповядвам.
Ще бъде огромна отговорност.
Колко често чуваме да казват: „Този е лъжец, видяхме го да яде пица.”
Те обаче не питат какво е имало на пицата.
И въпреки всичко, това не ме спасява.
Не ме спасява, дори да го върша правилно.
Жалко е дори да си представя, че мога да си спечеля някакви точки от Бога.
„Такъв не е нито добър светски човек, нито добър християнин.
Сатана го използва да върши това, което никой друг не би могъл.”
Половинчатото християнство е окаяно.
Прави онова, което е право, но нито за миг не си помисляй,
че си наред с Бога, защото вършиш правото.
Харесва ми битката на Лутер - битката на вяра и дела.
В началото Лутер отхвърлил Посланието на Яков.
Знаехте ли го?
Заявил, че било сламено послание.
Наистина е бил жалък.
Павел излага на показ делата без вяра, но Яков излага вярата без дела.
Това са двете страни на една монета.
Цитатът от Лутер е отпечатан в оригиналния предговор към Новия Завет от 1522 г.
След 1522 г. самият Лутер маха този цитат.
Никой вече не говори по този въпрос.
Модерното християнство обича да цитира Лутер по този въпрос.
Но именно Лутер премахва тези коментари.
Ето какво пише биографът на Лутер:
„Веднъж Лутер отбелязал, че ще даде докторската си шапка на всеки,
който би могъл да примири Яков и Павел.”
Смятал, че е невъзможно и затова Яков трябва да си отиде.
„Не дръзнал да премахне Яков от канона и след време спечелил собствената си шапка, като ги примирил.
„Вярата - писал той, - е нещо живо и неспокойно. Тя не може да е бездейна.
Не се спасяваме чрез дела, но ако няма дела, има нещо нередно във вярата.”
Вяра без дела оправдава; вяра без дела е мъртва.
Следователно, мъртвата вяра оправдава, отговорил Лутер.”
„Аргументът е сложен и отрицанието се разрешава граматически.
В голямата предпоставка „вяра” би трябвало да се постави с думата „оправдава”,
а частта от изречението „без дела оправдава” се поставя в сказуемна перифраза
и трябва да се отнася към думата „оправдава”, а не към „вяра”.
В малката предпоставка „без дела”...”
Хората си казват: „Тези са били слабоумни примитиви.
Не можем дори да разберем за какво говорят.”
„В малката предпоставка „без дела” е вярна само в перифразата на подлога и се отнася до вярата.
Ние казваме, че оправданието е резултатно без дела, а не, че вярата е без дела.
защото онази вяра, на която липсва плод, не е резултатна, а престорена.
Следователно „без дела” е двусмислено.
Затова този аргумент не разрешава нищо.
Едно е вяра, която оправдава без дела; друго е вяра, която съществува без дела.”
Той го разбира след време - двете се допълват взаимно.
Не се спасявам чрез делата си.
Лутер пише: „Да, след като само вярата е достатъчна за моето спасение,
аз не се нуждая от друго освен от вяра,
която упражнява силата и властта на собствената си свобода.”
Нуждая се само от вяра.
„Ето, това е неоценимата сила и свобода на християнина.
Като вършим тези дела, не трябва да мислим, че човек се оправдава пред Бога чрез тях,
тъй като вярата, която сама е праведност пред Бога,
не може да изтърпи подобно погрешно мнение.”
Лутер уцелва десетката.
Не мога да положа делата си по никакъв начин като пример
за онова, което е добро, право и справедливо.
Първо, трябва да положа вярата си в Христовата правда.
Всичко останало е само последица
и колкото по-малко говоря за тях, толкова по-добре.
Лутер пише: „Добрите дела не правят човека добър,
но добрият човек върши добри дела.”
Страхотно!
Нека другите те хвалят, не хвали себе си.
Несъвършена, но все пак Божия църква.
Това е тази жалка църква.
Сега искам наистина да започнете да слушате.
Ето една жалка църква.
Всички сме окаяни, слепи, жалки, голи.
И въпреки всичко това е Божията църква.
„Къде намираме чистотата, добротата и святостта,
къде ще бъдем в безопасност?
Къде е кошарата, където никакви вълци не могат да влязат?
Казвам ви... Господ има организирана църква, чрез която ще работи.
Сред тях може да има голям брой юди,
може да има прибързан Петър, който при изпитания се отрича от своя Господ,
може да има хора като Йоан, обичан от Исус, но усърден до толкова,
че да убива, като призовава огън да падне от небето,
за да си отмъсти за обидата към Христос и към истината.
Великият Учител се опитва да даде уроци и напътствия,
за да поправи тези съществуващи злини.
Днес прави същото с църквата си.”
Харесва ми историята на седемте църкви.
На всичките Бог казва: Ако не се покаеш, ще отнема светилника ти и ще го дам на друг.
На е така с Лаодикия. Какво казва на Лаодикия?
Купи си.
Купи си от мене злато, пречистено с огън.
Ако не го купиш, какво ще се случи с тебе?
Ще те изплюя от устата си.
Няма отнемане на светилника и даването му на някой друг.
В Лаодикия има разтърсване...
Има изплюване.
Това е много важно.
И така, ние сме жалки... дори като организация.
Еф. 1:22: „И всичко покори под нозете Му и Го постави да бъде глава над всичко за църквата,
23: която е Негово тяло, изпълнено с пълнотата на Този, Който изпълва всичко във всички.”
Тук в тази църква са всички тези окаяни хора.
А те се обвиняват взаимно.
Всеки смята, че е прав, а другият греши.
„От начало Божият план е ЧРЕЗ ЦЪРКВАТА да се отразява за света
Неговата пълнота и достатъчност...
ЧРЕЗ ЦЪКВАТА ще бъде изявено дори на „небесните началства и власти”
окончателната изява на Божията любов.”
Бог ще работи чрез тази църква.
Той гледа на нас като на Своя награда.
„Христос гледа на Своите люде в тяхната чистота и съвършенство като награда
за всичките Си страдания, унижения и любов; като на допълнение към Своята слава -
Христос, великият център, от който се излъчва всяка слава.”
Има разрешение на проблема: Трябва да купим.
„Христовата църква, отслабена и с недостатъци, както се вижда,
е единственият обект на земята, върху който Бог дарява
по особен начин Своята любов и внимание.”
Тя е сцената на Неговата благодат.
Точно тази последна църква - пълна със спящи, хладки християни, е Неговата църква.
„Църквата на земята не е съвършена.
Воюващата църква не е триумфираща църква.
Земята не е рай.
Църквата се състои от хора, които се нуждаят от търпеливи, мъчителни усилия,
за да бъдат възпитани, обучени и наставени с поучение и пример...”
„Приближава буря и голяма група хора, които са изповядвали вярата
в Третата ангелска вест, но не са били осветени чрез послушание спрямо истината,
ще се откажат и ще се присъединяват към редовете на опозицията.”
Какво ще направят?
Ще изоставят позицията си и ще напуснат.
Трябва да съм внимателен аз да не го направя.
Както казах на една сестра днес: Разрешението е кутия лепило.
Супер лепило.
Намажете с него задната част на дрехите си и седнете в църквата.
Ако е необходимо, превърнете се в камък за препъване.
Исус е бил такъв! Не са ли се препъвали в Него?
Аз няма да напусна.
Защото това е Божията църква.
Ще има изплюване, а не излизане от Лаодикия.
Няма призив: "Излезте от Лаодикия, люде Мои!"
Казва се само: "Ще те изплюя от Лаодикия!"
Това е изключително важна доктрина.
Откр. 3:16: "Така, понеже си хладък - нито горещ, нито студен,
ще те изплюя от устата Си.
По-добре ще е да се научим как да бъдем горещи.
Това е само чрез Христовата правда,
защото всичките ми дела и цялата ми правда са само мръсни парцали.
"Попитах за значението на разтърсването и видях и ми бе показано,
че то ще бъде причинено от прямото свидетелство,
предизвикано от съвета на Верния Свидетел към лаодикийците.
То ще въздейства върху сърцето на получателя
и ще го подтикне да издигне стандарта и да изяви прямата истина.
Някои няма да понесат това прямо свидетелство.
Те ще се надигнат против него."
"Видях, че свидетелството на Истинния Свидетел
не се зачита дори наполовина...
на него се гледа лековато...
Не го зачитат.
То трябва да изработи покаяние и всички, които истински го приемат,
ще го спазват и ще бъдат пречистени."
Харесва ми това изказване от "Ривю енд херълд":
"Няма име на деноминация, което да има способността
да ни издейства някаква благосклонност от Божия страна.
Ние се спасяваме индивидуално като вярващи в Господ Исус Христос."
Ние не се спасяваме, защото сме адвентисти
или защото сме приели истината.
Следователно всички тези, които не желаят да се присъединят към истината
и не искат да се присъединят към църквата, защото тя има проблеми,
всъщност сами имат проблем.
Питам хората: Към каква църква искате да се присъедините?
- Към тази, която върши правда.
- Какво казва Библията за последната църква, каква ще бъде тя?
Ще бъде жалка, сляпа, бедна, достойна за съжаление, окаяна, гола.
Тя е наполовина мъртва, т.е. спяща.
Намерили ли сте такава църква?
Потърсете я.
Ако сте я намерили, купете си лепило.
Отидете и седнете в тази църква.
Не можете ли да я промените?
Ако всеки я напусне и седне на свято място и каже:
Ето ме, аз съм монах, вижте всички онези ужасни хора.
Къде трябва да бъдем?
Ако задържа десятъка си, защото църквата е толкова жалка,
кой ще си отиде пръв?
Този, който все още държи на истината.
Затова ще си давам десятъка.
Ето го, той е ваш, правете с него каквото пожелаете.
Вие трябва да давате отчет пред Бога, а не аз.
Напътствието към мене е: „Донесете го в съкровищницата.”
Йойл 2:15: „Затръбете в Сион, осветете пост, свикайте тържествено събрание;
16: съберете народа, осветете събранието, свикайте старейшините,
съберете младенците и кърмачетата; нека излезе младоженецът от спалнята си.”
Става въпрос за Второто идване.
17: „... нека плачат свещениците, служителите Господни,
между преддверието на храма и олтар и нека кажат: Пощади, Господи, народа Си.”
За какво плачат?
За всички злини, които се вършат в църквата.
Ние сме жалки.
Такова е нашето състояние.
Елате да се присъедините към една жалка църква.
19: „И Господ отговори на народа Си: Ето, Аз ще ви пратя житото, виното и маслото
и ще се наситите от тях, и няма вече да ви направя за позор между народите.”
Това предстои, Йойл го казва за нас.
Високият вик е късният дъжд и той ще дойде.
Ще разгледаме символизма, когато започнем тези лекции.
22: „Не се плашете, полски животни...”
Забравете за народите, които пищят.
„... защото пасищата на целината...” и т.н.
23: „Радвайте се и вие, сионови деца, и се веселете в Господа, вашия Бог;
защото ви дава есенен дъжд със справедлива мярка и ви излива дъжд - есенен и пролетен.”
Тази църква ще получи късния дъжд.
Имам цяла лекция по този въпрос.
От колко време се молим за късния дъжд?
Можем да се молим, докато налъмите цъфнат.
Това няма да се случи, докато не настъпи разтърсване.
26: „И ще ядете изобилно и ще се наситите, и ще хвалите името на Господа, вашия Бог...”
27: „И ще познаете, че Аз съм сред Израел...”
Това време настъпва.
Тези дни идват.
Ето основните точки.
1. Призивът е за обединение, а не за разделение.
„Свикайте тържествено събрание” - не го ли казва пророкът?
Съберете се в покаяние, свикайте събрание.
Няма призив за отделяне.
2. Дух на застъпничество, а не на осъждане.
3. Бъдеще на триумф, а не на разгром.
Всичко това ще се случи на лаодикийската църква.
Наистина ще се случи.
Убеден съм, че ние сме във времето на разтърсването.
Ще стане страшно.
И аз трябва да използвам още повече лепило.
Истина е и не трябва да забравяме, че ние се спасяваме като отделни вярващи
в Христос, а не като организация от вярващи.
Но ако не си в Ноевия ковчег, ти се давиш.
По-късно ще говорим и по този въпрос.
“Божията благодат трябва да оформя цялото естество,
но нейният триумф няма да бъде завършен, докато вселената не стане свидетел
на превърнала се в навик нежност на чувствата, христоподобна любов...”
Как Христос се е отнасял към гонителите Си?
А когато се сетя за това и помисля за себе си...
Имаше период в живота ми, когато мразех тези хора.
Наистина ги мразех с това, което наричах „праведно възмущение”,
докато не помолих Бог да го премахне, защото то ще ме унищожи.
И Бог го направи.
Просто го отстрани.
Не се чувствам вече потиснат от тях - ни най-малко.
Съжалявам ги.
Но това също няма да ме спаси,
защото мога да изпитвам подобни праведни чувства - виж ги тия нещастници.
Не, виж самия себе си.
Имах проблем.
Веднъж един човек крещеше и обиждаше.
Нямах представа защо обижда дребен човек в църквата.
Дори пожела да го набие.
Аз поех удара, като застанах между тях.
Човекът ме удари и аз полетях.
Ако беше ударил дребния човек, сигурно щеше да го убие.
Преведност чрез поемане на удари? Не!
Когато някой го обиждаше, аз му казвах: „Как можеш да търпиш, ще му дам да разбере!”
Той отговаряше: „Остави го! И той си има характер.”
Ще трябва да се научим.
„... докато вселената не стане свидетел на превърнала се в навик нежност на чувствата...”
Това е доста трудно.
„... святи дела с поведение на Божии чада.”
Римл. 10:1-3: „Братя, моето сърдечно желание и молбата ми към Бога
е за спасението на Израел...
те имат ревност за Бога, само че не е според съвършеното знание.
Понеже, като не познават правдата, която е от Бога, и искат да утвърдят своята
собствена правда, те не се покориха на Божията правда.”
Тези стихове внезапно оживяват, нали?
Вече означават нещо различно.
4: „Понеже Христос изпълнява целта на закона...”
5: „Моисей пише, че човек, който върши правдата, която е чрез пазенето на закона...”
Знаете всичко това.
Бягайте от личното „аз”.
Римл. 10:7: „Кой ще слезе в бездната, т.е. да въздигне Христос от мъртвите?”
8: „Но какво казва тя? Казва, че “словото е близо до тебе, в устата ти
и в сърцето ти”, т. е. словото на вярата, което проповядваме.”
9: „Защото ако изповядаш с устата си, че Исус е Господ,
и повярваш със сърцето си, че Бог Го е възкресил от мъртвите, ще се спасиш.”
10: „Защото със сърце вярва човек и се оправдава, а с уста прави изповед и се спасява.”
Всичко е съсредоточено в Христос.
И така, нашата диагноза: хладкост.
Последиците: изплюване.
Причината за хладкостта: богат съм, имам цялото това познание.
Можем да кажем защо дадена църква е на погрешна позиция.
Окаян, жалък, беден, сляп и гол.
Писмото до колосяните също е адресирано до Лаодикия.
Така е записано.
Кол. 2:1: „... и за онези, които са в Лаодикия, и за онези, които не са ме виждали лично.
2: за да се утешат сърцата им и, свързани заедно в любов...”
Отговорете ми честно, имаме ли църкви, свързани заедно в любов?
Или имаме църква дълбоко разделена повече от всякога?
Имаме дълбоко разделена църква.
Къде е разрешението?
То е тук, в сърцето и само Христос може да примири.
„... за да се утешат сърцата им и, свързани заедно в любов
за всяко обогатяване със съвършено проумяване...„
„... в когото са скрити всички съкровища на мъдростта и познанието.”
4: „Това ви казвам, за да не ви измами някой с убедителни думи.”
Има ли днес в църквата измамни думи?
Леле!
5: „Защото, ако и да не съм с вас телом, пак духом съм с вас.”
След това говори за Епафрас
4:13: „Защото свидетелствам за него, че се труди много за вас и за тези,
които са в Лаодикия...”
Това е свидетелство за църквата в Лаодикия.
Според Духа на пророчеството тази църква е била правилно наставлявана.
„Много и чудесна работа бе извършена за лаодикийската църква...
Бъдете съвършени, както е съвършен вашият небесен Отец.”
Наричам го дихотомия на вярата.
Бъдете съвършени, както вашия небесен Отец.
Перфекционистите харесват този текст.
А какво да кажем за следното изявление:
Който каже, че е без грях, е лъжец и истината не е в него.
Как съчетавате две противоположни изявления и ги правите истина?
Само в Христос.
Не е ли така?
В Христос ставам съвършен, както е съвършен моят небесен Отец;
и никога не бих казал, че съм без грях.
Да продължим с колосяните.
2:8: „Внимавайте да не ви заплени някой с философстването си...”
Това има ли го в днешната църква?
Да!
„... с празна измама, по човешки предания, по ученията на света...”
О, при нас няма човешки учения в църквата, нали?
Да, всичко това се случва.
Загубили сме този, в когото „обитава телесно цялата пълнота на Божеството”.
Харесва ми Исусовата проповед.
Това е Църквата на блаженствата.
Ето мястото, където Исус е проповядвал блаженствата.
Там той обръща наопаки учението на фарисеите.
Посочва тяхното богатство, слава и самодоволство и ги превръща в нищо.
Вместо да каже: „Блажени са Авраамовите чада и тяхно е небесното царство”,
той заявява: „Блажени бедните по дух, защото е тяхно небесното царство.”
Обръща всичко наопаки.
Думата е ptochos, което означава най-ужасната бедност, известна на хората.
Тя показва какво е нашето духовно състояние.
Ако осъзнаем духовния си банкрут подобно на онзи човек на смъртно легло,
който заяви, че няма какво да даде.
Казах му: „Това е идеално!
Дай твоето нищо, твоята нищожност и я замени с Неговото съвършенство.
Ти си осъзнал състоянието си.
Нямаш какво да предложиш.
Тогава вече скърбиш за греха си и за стореното от теб.”
Всички имаме греховен произход, независимо дали сме родени в църквата или не.
Всички сме изцапани.
„... те ще се утешат.”
„Блажени кротките...” - слез от високото си положение и не казвай, че си богат.
Ако гладуваш и жадуваш за правдата, тогава ще се наситиш.
Ще бъдеш милостив и няма да съдиш другите.
Ще бъдеш чист по сърце и ще отхвърлиш този ум подобен на мръсен канал.
Блажени са миритворците и голям мир имат тези, които обичат закона.
Тогава ще бъдете гонени.
Това е вашата награда.
Ще ви наритат.
Ще ви хулят и ще „говорят против вас лъжливо всякакво зло заради Мен”.
Вместо да сме нещастни поради всичко това, какво трябва да правим?
Радвайте се.
Библията го казва. Радвайте се, когато говорят всякакви лоши неща за вас.
Това наистина поставя евангелието на мястото му.
„Тогава Царят ще каже на тези, които са от дясната Му страна: Елате, вие, благословени...
Защото огладнях и Ме нахранихте; ожаднях и Ме напоихте...”
Но кога сме го направили?
Колко естествено ще е да се вършат тези дела?
Напълно естествено.
Няма да казваме: Виж какво правя! Организирам кухня за бедни.
Ехоо, вижте всички, ето я моята кухня за бедни.
Не, но няма да отпратите някой гладен, нали!
Всичко е естествено.
„И кога Те видяхме странник и Те прибрахме; или гол и Те облякохме?”
„А Царят ще им отговори: Истина ви казвам: Понеже сте направили това
на един от тези най-малки Мои братя, на Мене сте го направили.”
На моите братя и сестри и чада.
„Странник бях и не Ме прибрахте; гол бях и не Ме облякохте...”
Това е другата страна на монетата.
Делата ще дойдат естествено и за това има лекарство.
Да си купиш злато, пречистено в огън.
Вавилон няма лекарство... Не може да бъде излекуван.
Има ли надежда за Лаодикия?
Да, има лекарство.
Има ли надежда за Вавилон?
Не, излезте от там люде мои.
Къде да отида? Кого да търся?
Преди късния дъжд търся една жалка, хладка, гола, окаяна църква.
Аз се присъединих към нея.
Йеремия 51:9: „Опитахме се да целим Вавилон, но не бе изцелен...”
„Въпреки духовната тъмнина и отчуждение от Бога, което съществува в църквите,
които съставляват Вавилон, голяма част от Христовите истински последователи
все още се намират в тях” (ВБ, с. 390).
Казано е: „Излезте...”, но не от Лаодикия.
Лаодикия може да бъде изплюта.
Не бива да ги бъркаме.
Църквата ни започва да бърка двете.
Затова има адвентисти реформатори.
Те заявяват, че тази църква е станала Вавилон.
Сега са по-умни. Казват: Не, не, църквата не е Вавилон, а сестра на Вавилон.
Стават по-умни, но се присъединяват към другите.
Познавам адвентист реформатор в Германия.
Попита ме защо проповядвам в тази църква
и защо не отида да проповядвам при тях.
Отговорих: Не, вие елате да слушате тук.
Но в тази църква вони.
Е, в Ноевия ковчег също е воняло.
Разрешението е щипка за нос.
Купете си една, инвестирайте.
„Отново казвам: Господ не е говорил на който и да е вестител,
назоваващ църквата, която спазва Божиите заповеди, Вавилон.
Наистина има плевели сред житото, но Христос е обещал,
че ще изпрати ангелите си първо да съберат плевелите,
да ги вържат на снопове и да ги изгорят, а да съберат житото в житницата.
Идва „изплюване”.
Не напускайте тази църква.
„Изследващият Словото се е надвесил над извор на жива вода.”
„Лаодикийската вест звучи. Вземете тази вест във всичките й фази и я разгласете
сред хората - навсякъде, където Провидението ви проправи път.”
Не сочете тях, сочете себе си.
„Съветвам те да купиш от Мене злато, пречистено с огън...”
„Онези, които обичам, Аз ги изобличавам и наказвам; затова бъди ревностен да се покаеш.”
Става въпрос за нашата вест.
Сега ще ви разтърся.
„Ето, стоя на вратата и хлопам; ако някой чуе гласа Ми...”
На кого говори тук?
На последната църква.
„... ще вляза при него и ще вечерям с него, и той с Мен.”
„На този, който победи, ще дам да седне с Мене на Моя престол,
както и Аз победих и седнах със Своя Отец на Неговия престол.”
Исус стои на вратата.
Елън Уайт пише: „Вратата на сърцето трябва да бъде отворена за Св. Дух,
тъй като Той освещава, а истината е средството.
Трябва да има приемане на истината такава, каквато е в Исус.
Това е единственото истинско освещение: „Твоето Слово е истина.”
Четете молитвата на Христос за единство:
„Опази в името Си тези, които си Ми дал, за да бъдат едно, както сме и Ние едно.”
Това може да ни подлуди, като имаме предвид фракциите в църквата.
Наистина може да ни подлуди.
Ще трябва да говорим и по този въпрос в лекциите.
„Христовата молитва не е само за тези, които сега са Негови ученици,
но за всички, които ще повярват, чрез думите на учениците Му до края на света.”
Когато бяхме в Лаодикия, се запознахме с жена мюсюлманка.
Похлопахме на вратата и пожелахме да имитираме това, което Исус прави.
Похлопахме и те отвориха.
Казахме им, че сме чужденци и бихме желали да видим какво правят и как живеят.
Те бяха прекрасни хора.
Отвориха вратата.
След време тази жена стана адвентистка
и преведе книгата „Животът на Исус”, за да могат да я четат много хора.
Не е ли удивително?
Къде е Исус?
Това е въпросът ми сега.
Казах ви, че ще ви шокирам.
Ако хлопа, къде е той - отвътре или отвън?
Исус е отвън.
Тази църква има огромна нужда от Христовата правда.
Той е отвън.
„Бог е по-малко впечатлен от това, което правим, отколкото от това защо го правим.
Много постъпки, които минават за добри дела, дори благотворителността -
ако бъдат изследвани по-отблизо, ще се види, че са подбудени от грешни мотиви.
Мнозина получават аплодисменти за добродетели, които не притежават.”
Изследването на сърцето издирва мотивите.
Често делата, които са възхвалявани от хората,
произлизат от егоистични мотиви и най-долно лицемерие.
Нашата здравна реформа, нашите добри дела -
всичко, което вършим, може да бъде лицемерие.
Трябва да внимаваме много.
Умолявам църквата при нейното състояние:
да погледнем себе си, да видим дали можем да се поправим.
„Казвам ви: Не; но ако не се покаете, всички така ще загинете.”
Изследвайте собствените си сърца.
Нека да изследваме сърцата си и да попитам Бога дали сме наред с Него.
Защо правя това, защо обвинявам братята си, защо твърдя това или онова?
Пс. 139:23, 24: „Изпитай ме, Боже, и познай сърцето ми; опитай ме
и разбери мислите ми, и виж дали има в мене оскърбителен път;
и ме води по вечния път.”
Ние сме с обрязването, което се покланя на Бога с дух и се радва в Исус Христос,
но няма доверие в плътта.
Аз нямам доверие в себе си.
Вярата и любовта - това е златото.
Трябва да имам вяра в Неговата правда, но да имам и любов.
Любовта не търси своето, любовта е милостива, любовта дълготърпи.
Знаем всичко това. Не ви казвам нищо ново.
Трябва обаче да го прилагаме.
Не е добре да имаме само познание.
Лаодикийците са слепи, но смятат, че са богати.
Божият Дух не е озарил умовете им и те не разбират своята греховност.
Затова и не осъзнават нуждата от помощ.
Характер с кръпки не е приемлив.
Религията с кръпки няма никаква стойност пред Бога.
Той изисква цялото сърце.
Попитайте днес: „Има ли нещо греховно в мене, Господи?”
Има ли нещо греховно в мене?
Някои като че ли търсят небесния бисер, но не се отказват изцяло от лошите си навици.
Има ли нещо в мене, от което трябва да се откажа?
Дай ми сила!
Те не приемат изцяло Христос. Нуждаем се от цялостно преобразяване.
Тази църква няма да успее, ако не постигне цялостно преобразяване.
Елън Уайт вижда съда - Свидетелства, том 5.
Егоизмът поражда огромен брой грехове.
Мога да бъда спасен единствено чрез Христовата правда.
Делата ми вероятно са мотивирани в 99 % от егоистични подбуди.
Обърнете внимание на този стих: Съдии 5:23:
„Кълнете Мироз, каза ангелът Господен, горчиво кълнете жителите му,
защото не дойдоха на помощ на Господа, на помощ на Господа против силните.”
Води ли се в момента война?
И колцина си стоят и оставят пет или десет да вършат работата?
Елате да помогнете. Битката е голяма.
Ще бъдете толкова прокълнати, ако вярвате в истината, но не правите нищо,
колкото, ако не вярвате в истината.
„Премина жътвата, мина се лятото и ние не се избавихме” (Йер. 8:20).
Възможно е да се случи.
Трябва да спрем да гледаме към другите и да започнем да гледаме към себе си.
Направих тази снимка в Лаодикия.
Виждате, че е стара снимка, която е сканирана.
Жетвата е узряла.
Невероятна снимка, направена в Лаодикия.
Жетвата е узряла.
Смятам, че сега е още по-узряла.
Йоан 4:35: „Не казвате ли: Още четири месеца и жътвата ще дойде?
Ето, казвам ви, погледнете и вижте, че нивите са вече бели за жътва.”
Това е последният ни шанс. Наистина е последният ни шанс.
Ако не поправим нещата сега, ще има изплюване от устата,
тъй като вървим към дома.
Скоро! Много скоро!
Залагам главата си, че това е последното поколение.
Вярвам го с цялото си сърце.
Не определям време, но знаменията са навсякъде около нас.
Времето да изследваме себе си е дошло и то е сега.
Колкото повече изследваме себе си и молим Бог да поправи проблема,
толкова по-малко проблеми ще има в църквата.
Нека Бог да ни благослови,
когато се опитваме да прилагаме вестта към Лаодикия за собствените си сърца.
Амин.
Режисирано от "Удивителните открития"
Основен говорител: Пастор Уолтър Файт